Татко, направих това цвете за теб.
О, благодаря. Точно от това имах нужда.
Ей, не си помисляй, че ще изядеш това парче торта. Клио, моля те.
О, Моля те! Благодаря. Виждали ли сте майка си?
Не!
Ей, разбойнико, внимавай да не удариш някого.
Ето. Може ли някой да... Възрастен да ги наглежда?
Ей, Мина, виждала ли си Чарли някъде?
Аз не виждам нищо.
Партито е навън.
Това не е твоето наметало. Познавам родителите ти.
Аз просто... Не мисля, че искам да имам деца с теб.
Вината не е твоя. Нищо не си направил, просто...
Ей, виждали ли сте Чарли?
Кой е Чарли?
Приятно прекарване на партито.
Чарли?
О, почакай! Чакай...
Не е това, което си мислиш.
Мисля, че правихте секс.
Добре... Това е, което си мислиш.
Но ти ме тласна да го направя.
Аз просто търсех кибритите.
- По-добре да си вървя. - Не, остани.
- Искам да останеш тук. - Наистина бих искал да си вървя.
- Да, защо не си вървиш? - Никъде няма да ходи.
Добре, може ли поне да облече нещо?
Не става въпрос за него!
Не, знам, става въпрос за нас, но...
Бих се почувствал по-комфортно, ако си беше облякъл риза.
Добре. Разбира се...
Ето. Така по-добре ли е?
Не, разбира се, че не. Така е много по-зле.
Не ми пука!
Престани да гледаш!
Какво се случи? Мисля, че бяхме щастливи.
Мислил си, че сме щастливи?
Ами, щастието не е съвсем устойчиво състояние...
- Ето виждаш ли какво имах предвид? - По-спокойно.
Убеден съм, че наистина му е много трудно
да асимилира всичко толкова ненадейно.
- Млъкни! - Човече, аз...
Знам, че си разстроен, но аз само се опитвам да помогна.
Ще те пребия.
Моля те, не го прави. Има деца долу.
Боже мой! Не, не.
Внимателно!
Пусни ме!
- Махни ръцете си от моите ръце. - Успокой се, успокой се.
Децата са готови за тръгване.
- Успокой се! - Няма значение.
Пусни ме. Ще те фрасна!
Ще продължавам да правя това докато не се успокоиш.
Забрави, Уил. Приключено е.
- Какво е приключено? - С нас.
С нас? Какво? Просто така?
Не се случи просто така.
Имаме деца.
Не ги намесвай в това.
Какво означава "не ги намесвай в това"?
В момента празнуват рожден ден долу.
Трябва много кураж да опиташ и да промениш живота си.
А, да...
Ами, възхищавам се на смелостта ти.
Не бъди злобен, Уил. Не ти отива.
Не бъди злобен?
Какъв трябва да бъда?
Обичам те.
Какъв е проблемът тогава?
Проблемът е, че...
не обичам живота си.
- Съжалявам. - О, съжаляваш?
- И аз съжалявам. - О, нима?
Честит рожден ден...
Честит рожден ден на двечките ви.
Честит Рожден Ден Колет и Клио...
Честит Рожден Ден на.
Вас!
Добре, кой иска торта? Да я издухаме!
Аз...
Добре, ето съвсем мъничко за теб.
Момичета, не мога да повярвам, че сте на 6.
Като че ли беше вчера, когато бяхте на 5.
Вчера беше, татко!
Знаете, какво имам предвид.
Кой иска подаръци?
Аз!
Добре.
Взел съм ви Айпади.
Не са Айпади.
Ей, Чарли! Как си?
- Да, в парка сме. - Как са момичетата?
- О, да направих им хвърчила. - Добре.
Да, сам ги направих. Не...
Не, знаеш... Не, аз фии направих.
- Уан. - Да, летят.
Ами, някак си летят. Да.
Хей, имаш ли нещо против
ако момичетата останат малко повече.
Добре.
Страхотно. Сигурна ли си, че нямаш нищо против?
Да.
Добре, ще ги докарам, преди да стане време за лягане.
Не им давай да ядат пица.
Добре. Много благодаря.
Ей, момичета, майка ви ме помоли да ви позабавлявам малко по-дълго.
Съгласни ли сте?
Да?
- О, здравей. - Здравей, Гари.
Момичета... Здрасти, Гари.
Ще повикам Чарли.
Чарли!
- Може да влезеш вътре... - Здравейте, момичета!
Здравейте! Честит Рожден Ден!
Божичко, страхотни са. Идете да покажете на Гари хвърчилата си!
Невероятни са.
Приятна седмица, момичета!
Нужно ли е той да отваря вратата?
Той си помисли, че е доставчикът на тайландската храна.
Не се изненадвам.
Може ли да говоря с теб?
- Разбира се. - Не сега. Утре?
На обед, при Тед и Мед. Ще ти купя курабийка.
Добре ли си?
Да... на обед... обед е добре.
Лека нощ, момичета. Обичам ви!
Чао, тате. И ние те обичаме!
Ти си самотен.
Съжалявам, че закъснях.
Обещах ти курабийка. Обещах. Добре съм.
- Няма проблем. - Обещах.
- Курабия с овесени ядки и шоколад. - Не, казах, че няма проблем.
- Любимата ти. - Не съм...
Отхапи си. Опитвам се да откажа захарта...
Любимата ти е. Отхапи си.
Благодаря.
Как е работата?
Преподаването? Добре.
С това се оправдавам, че отлагам книгата.
- Трябва да вършиш и двете неща. - Знам.
Преживявах голяма раздяла.
Добре съм. Благодаря, че попита.
О, как си?
Ходя на уроци по усъвършенстване.
- Това е забавно. - Защо?
Не, имам предвид...
Трябва ли да е забавно?
Усъвършенстване? Не съм много запознат.
Има много повече от това, да бъдеш забавен.
Гари мисли, че имам много не усъвършенстван талант.
Така ли?
Тогава, значи е така.
- Гари иска да се оженим. - Какво?
Знам, лудост е! Аз...
Все още не знам как се чувствам за това.
Какво му каза?
Не знам, все още го обмислям.
Мислех, че никога не си искала да се омъжваш.
Знам.
Ти каза, че това е най-сигурният начин да съсипеш една връзка.
И това да не се омъжваш изглежда също не работи.
Шегуваш ли се с мен?
Виж, знам, че е внезапно
но ако направя това, наистина ще имам нужда от подкрепата ти.
Мислих, че още го обмисляш.
Още го обмислям, да.
Дори и в момента, докато говорим?
Бременна съм.
Негово ли е?
- Разбира се, че е негово! - Просто питам.
Виж, просто искам да знам, че ще има
някой до мен, когато стана стара и дебела.
Аз щях да съм до теб.
Недей.
- Мисля, че трябва да тръгвам. - Защо?
Не знам.
Просто така го усещам.
- Уил? - Да?
Вземи курабийката.
Добре. Страхотно.
"Защо животът е шибан..." Двойно подчертаване... "толкова мъчително?"
Някакви мнения?
Защото хората са егоисти и дребнави.
Харесва ми този изблик, но не.
Не е?
Не, животът ми е шибан, защото бившата ми ме заряза
заради един залязващ монологист
който я заплоди и иска да се ожени за нея.
Сега Гари ще вижда дъщерите ми повече от мен.
Той ще живее в старата ми къща.
Ще завземе семейството ми
докато аз продължавам самотното си
съществуване в студиен апартамент в Астория.
Някога били ли сте в Астория?
Мисля, че веднъж на едно парти.
- Да, веднъж. - Какво е монологист?
Като комик само, че без шегите.
- Това въобще нещо ли е? - Да.
Съгласно Фондацията на Мак Артур е нещо.
Вероятно прави монолози на дъщерите ми в този момент.
Не схващам.
Нещо от това има ли общо с графичния роман?
Защо сме тук?
Да учим?
Днес си жесток, Пол. Да учим. Да учим какво?
Как да разкажем случка.
Защо въобще някой трябва да разказва случка?
Защото... Пак го направи. Някой друг?
За да разберем себе си по-добре.
Добре звучи, но...
Ако това е единствената причина, тогава
защо просто не отидеш на терапия?
Защото терапията е тъпа?
Да, може би е тъпа...
Може ли да се прибирам?
Просто... Нека да си вземем почивка...
Страхотни мнения, хора. Благодаря.
- Г-н. Хенри? - Да?
Добре ли сте?
Да. Добре съм. Просто имам кофти живот.
Рано или късно ще се оправя.
Не искам това да изглежда странно, но бихте ли дошли у нас на вечеря?
Ами...
Слушай... Много ти благодаря...
- Кат. - Кат? Да, Кат.
Това е наистина много мило предложение. Кат, но...
Не ни е разрешено да излизаме с ученици.
Не, Боже мой, не!
О, това? Да, не, никога!
Че ви каня на среща ли си помислихте?
- Не! - О, мили Боже!
Не, не, определено не!
Никога не бих направила това. Отвратително е.
Уау, господине, никога, никога не бих направила това.
Добре, не съм Човекът - Слон.
Не, не, знам, но просто сте толкова стар...
Защо по дяволите ме покани на вечеря?
Защото искам да се срещнете с майка ми.
О, майка ти?
- Да, симпатична майка. - На колко години е майка ти?
- 45. - На колко години смяташ, че съм аз?
О, не знам... Между 50 и 62?
Само на 39 съм... О, не, навърших 40.
- Аз съм млад четиридесет годишен. - Ето я.
О, това... Това е майка ти?
Да, и тя също харесва работата ви.
Много мило.
Да, много е мила.
Виж Кат. Все още не съм преодолял бившата си...
Трябва само да се запознаете с майка ми.
Уверявам Ви, че няма да срещнете никоя
по-секси от нея в апартамента си, ясно?
Боже, мразя този апартамент.
Знаеш ли какво, Кат?
Майната му, ще се запозная със сладката ти майка.
Супер. Ето адреса. Бъдете там в 8.
И си облечете нещо хубаво.
Нещо такова?
Кой е?
Здравейте. Уил Хенри е. Тук съм за... срещата.
Божичко... Донесъл си вино!
Това е толкова неловко...
Съжалявам, не осъзнах, че ще бъде неловко...
- Ти трябва да си? - О, аз съм Даяна...
- Майката на Кат. - О, аз съм, ами...
Уил. Знам. И на мен ми е приятно да се запознаем.
Виж, не искам да съм груба, но
просто искам да те уведомя, че се срещам с някой.
О, ами... Да, Кат не знае.
Затова уреди тази среща.
Истината е, че не мисля, че ще го хареса.
Дори и аз не съм сигурна дали го харесвам, но имахме няколко срещи
и не знам, чувствам, че трябва да съм пряма с Вас.
Знам, че в днешно време много хора се срещат с много хора и...
не знам, не одобрявам тези неща.
Разбира се, не ви съдя, ако Вие го правите.
Например сега може да идвате от
друга среща направо тук, нали?
Все пак не идвате от друга среща, нали?
Не, не отговаряйте, не отговаряйте
и в интерес на истината просто забравете.
Не е моя работа.
Но дочух, че скоро сте се разделили и съжалявам.
Запознанствата са гадни.
Така е.
Ами освен да си вървя.
О, не. Не може да си вървите. Защо?
Кат е тук.
Добре, виж, не съм сигурен в това. Струва ми се голяма каша.
Аз... не искам да бъда замесван в заблуждаването на ученичка...
- Г-н. Хенри? - Здравей, Кат!
Здрасти.
Какво правите навън?
Нищо.
Аз просто... опознавам учителят ти.
- Отблизо. - Да.
Много отблизо... Много близки приятели.
От колко време правиш комикси?
Не съм сигурен, от дете предполагам.
Сериозно?
Родителите ти насърчаваха ли те?
- Не съвсем. - Защо не?
Малко от успешните създатели на комикси са от там, откъдето съм аз.
- От къде си? - Нова Зеландия.
О, красиво място.
Била ли си в Нова Зеландия?
Не, но...
Кат ме кара да гледам всички филми Хобит така, че...
О, значи знаеш всичко за нас и нашия начин на живот.
Това беше надменно. Да, аз съм малък надменен хобит.
Харесва ми.
Сега ми кажи честно...
Някъде има ли преуспели писатели на комикси?
Ами, Училището по Визуални. Изкуства има своя дял.
Да. У.В.И.
Проблем ли имаш с У.В.И?
Не, просто. Исках Кат да отиде в Колумбия.
- О, Колумбия е добро училище. - Колумбия е страхотно училище.
- С какво се занимаваш? - Преподавам в Колумбия.
Наистина? Уау. Какво преподаваш?
- Американска литература. - Американска литература?
Ранна Американска преди-комиксна книга.
Това шега ли би трябвало да е?
- Може би. - Много весело.
Осъзнаваш, че комиксите са част от Американската литература, нали?
Не знам, ако бях задължително...
- Колко комикси си чела? - Божичко...
- С твоите? - Да, включително с моите.
Всъщност съм чела само твоите.
Невероятно!
Заради това хората не възприемат комиксите на сериозно.
Защото литературният отдел на Колумбийския Университет
дори не ги признава за литература!
- Слушай, харесах книжката ти. - Книжката ми?
Харесах комиксът ти. Така по-добре ли е?
- Малката ми комикс книжка? - Боже мой, вече спорите?
Не се бъркай, Кат!
Не се меси, Кат!
Хубаво вино.
- Искаш ли още? - Не, всъщност не трябва.
Добре. Тогава няма да възразиш да взема останалото за вкъщи.
Ами благодаря. Лека нощ.
Наистина беше... не знам, беше нещо.
Да.
Благодаря, че ми помогна с Кат тази
вечер. Беше ми приятно да се запознаем.
Да... Благодаря за свинските котлети.
Много вкусни.
Това беше риба - меч.
Слушай... Кат ми каза, че преживяваш нещо.
Повярвай ми, аз...
Знам какво е. Искам да знаеш. Че наистина мисля, че си... мил.
Благодаря.
И аз мисля, че си мила, предполагам.
Лека нощ.
- Чао, Кат. - Чао.
- Как мина? - Той е сноба.
Ти също си сноб, тъй, че...
- Тате! - Татенце!
Готови ли сте за най- страхотния уикенд в живота си?
- Казваш това всеки уикенд. - Да.
Да. Правим го отново. Хайде.
От къде взе тази кола?
Заех я от един студент. Отиваме в северната част на щата.
Защо?
Какво значи "защо?" За да се махнем от града.
- Загазил ли си? - Не, не съм загазил.
От къде ви хрумна това? Какъв ненормален въпрос!
Помислих си, че прекарвате твърде много време затворени в Ню Йорк.
В хотел ли ще останем?
Не, мислех си, че може да отидем на къмпинг.
- Къмпинг? - Да.
- Като в палатка? - Да.
- Притежаваш ли палатка? - Не, не притежавам палатка.
Но има палатка в колата.
Мама иска да се упражняваме на виолончело този уикенд.
Може да се упражнявате в гората.
Върнете се!
Звучи прекрасно, момичета.
Тази песен е невероятна, коя е тя?
Няма проблем. Ще спя навън под звездите. Ще бъде романтично.
Всичко е наред. Не се тревожете.
- Как сте, момичета? - Добре.
- Как е майка ви? - Добре е.
- Каза ли ви за нея... - Да.
И как се чувствате?
Не знам.
- А ти как се чувстваш? - Не знам.
Добре. Хубаво.
Знаете, че аз винаги ще бъда вашият татко, нали?
Ще отидеш ли на сватбата?
Не съм сигурен, че това е добра идея.
Тате, мразиш ли мама?
- Разбира се, че не, Клио. - Колет казва, че я мразиш.
Обичам майка ви.
А тя обича ли те?
Да, мисля, по неин си начин.
Тогава защо се омъжва за Гари?
Любовта е сложна, момичета.
- Мама е кучка! - Ей, Колет!
- Ще кажа на мама какво каза! - Давай! И ти си кучка!
Престанете, момичета.
Наистина е важно да подкрепим майка ви точно сега, ясно?
- Защо? - Защото има нужда от това.
Недей! Знам, че се опитваш да бутнеш хотдога ми в огъня!
Искаш да умра от глад?
Добре.
Лека нощ, момичета. Обичам ви.
И ние те обичаме, тате!
- Тате? - Да.
- Виждаш ли някого? - Не, миличка.
Добре.
Време!
- Носорог! - Носорог?
О, да!
- Боже мой! - Разбрах!
- Здравей. - Здрасти.
- Как влезе тук? - Писах ти.
Каза, че може да останат при теб довечера.
Разбира се. Ще останат при мен.
- Имах предвид у вас. - О, съжалявам.
- Искам повече време с тях. - Какво?
- Това от къде дойде? - Искам да ги виждам повече.
Искам някои дни през седмицата.
- Живееш в Астория. - Е и?
Това е час и половина път до училище всеки ден.
Мога да се преместя по-наблизо.
От кога можеш да си позволиш да се преместиш по-близо?
Аз съм добър баща.
Добър си в това да се забавляваш с тях.
Те са на 6. Трябва да се забавляват.
Трябва да учат неща.
Упражняваха ли се на чело този уикенд?
Да.
Трябва да го правят всеки ден.
Искам повече време с тях.
Може ли да говорим утре? Уморена съм.
Къде е Гари, монологистът?
- В неговия апартамент. - Той има апартамент?
Да, държи го като работно място.
Защо? Мислиш ли, че това е странно?
- Да. - Да, странно е.
Мамка му! В какво се забърквам?
Не ми отговаряй.
Какво се случва тук?
Окото мига?
Защо казваш това, Пол?
Защото, това се случва?
Виждаш ли някакво око всъщност да мига в някое от тези две изображения?
- Ами, не... - Не, виждаш окото отворено.
В следващото изображение виждаме окото затворено.
И създаваме мигането в умовете си.
И това се нарича закриване.
- Как се нарича? - Закриване.
- Как се нарича? Да. - Закриване.
Уважавайте празното място между панелите си.
Може да направи много за вас.
Може да пътува през време и пространство.
Може да създаде и да унищожи цели светове.
Някак си, това малко празно пространство между панелите,
е толкова важно, колкото и изображенията
в самите панели, защото...
Ето историята, която разказвате
и после ето нещата, които оставяте навън.
И по този начин, историята става споделено създаване.
Между писателя,
всички вие един ден и читателя.
Не схващам.
Какво би трябвало да се случва тук?
Невинаги е лесно като мигване.
Не знам, просто изглежда случайно.
Ти изглеждаш случаен. Добре. Достатъчно за днес.
Искам да направите скечове за следващата седмица.
Всички. Без изключение.
Силия. Пол.
- О, здравей. - Здрасти.
- Мислих си. - Здравейте, момичета!
Какво правиш тук?
Каза, че искаш повече време с момичетата.
- Да. - Да пробваме!
- Какво, сега ли? - Да. Зает ли си?
Ами... работих по нещо...
Добре, значи не можеш да ги вземеш?
Не, разбира се, че мога да ги взема.
Да. Влизайте, момичета.
Можеше да ме уведомиш.
Нямам храна...
Каза, че искаш повече време с тях.
Имам само едно яйце.
Измисли нещо, иди до магазина.
Какво става? Защо си тук?
- Миан напусна. - Напусна?
Защо напусна? Получи работа при Джон Стюърд.
Какво... Джон Стюърд... сериозно?
Какво прави, скечове, или...
Не, не скечове. Гледа децата му.
- Какво мислиш? - О, разбира се...
Срещнаха се по време на подобряването на моята витрина.
- Това не е... - О, да не е смешно, съжалявам.
Ужасно неподходящ момент. Гари прави новия си монолог
и семейството му е в града заради него. Ужасно е.
Кое, монологът или семейството? Комбинацията?
Просто съм... толкова ядосана на Миан.
Момичетата сигурно са тъжни. Тя е около тях от както се родиха.
Добре, ето графика им до края на седмицата.
Увери се, че се упражняват на виолончелото поне по 20 минути на ден.
- Добре. - И им приготвяй зеленчуци.
Не искам да ядат пица.
- Чао, момичета! - Чао, мамо!
- Обичам ви! - И ние!
- Обадете се. - Добре.
Гладни ли сте?
В банята и после в леглото веднага след вечеря.
Ще трябва да станем много рано, за да успеем да идем на училище на време.
- Колко рано? - В 6 сутринта.
- В 6 сутринта, бъзикаш ли се? - Не, сериозен съм.
Никога не сме ставали толкова рано през живота си!
- Утре ще го направите. - Не, няма.
- Моля? - Не, няма.
- Да, ще го направите. - Да се обзаложим?
- Няма да се обзалагам с вас. - Някога ставал ли си толкова рано?
Добре, 6:45.
Но ще трябва да сме много бързи. Не искам да закъсняваме.
Престанете с погледа.
Не се споглеждайте тайно.
Татко? Татко.
- Татко! - Татко!
- Събуди се! - Събуди се!
- Мамка му! - Мамка му!
Не трябва да казваш "мамка му".
Престанете да си играете с телефона ми и се обличайте!
Пица за закуска? Не отговаряйте на това.
Ака ми се... - Много. - Добре.
Просто почакай мъничко...
- Здравей, Чарли! - Закъсняхте!
Да! Почти пристигнахме!
Не мога да повярвам! Нави ли аларма?
Не, навих си алармата... Не, не...
Да... Не, Аз навих...
Но, но... Аз си навих...
Навих си алармата... Навих си алармата... Добре...
Какво ядоха за закуска? Закусиха ли?
- Да, закусват. - Какво ядат?
- Знаеш... малко кашкавал... - Какво?
Домати... Добре!
Добре ще ти звънна като пристигнем в училището.
Добре, добре. Съжалявам. Чао.
Мама казва добро утро.
Чакай, Чакай, Чакай, Чакай. Нека да ви погледна.
Изглеждате прекрасно.
Приятен ден.
Съжалявам. Съжалявам...
Какво правихте днес в училище?
Не знам... детски неща...
Само детски неща? Аз правих някои неща за пораствали.
Какви неща за пораснали?
Знаеш, като разхождане, работа, мислене на сериозен глас.
Като това... "Здравейте"!
- Какво прави, Колет? - Същото като нея.
- Какво? - Детски неща.
Детски неща, само детски неща?
Това ли е всичката информация, която ще измъкна от вас?
Да.
Почакайте.
- Здравей, Чарли... - Здрасти.
Може ли да ти звънна по-късно? Тъкмо са по средата на вечерята си.
Изпуснал си урокът им по френски.
Мислих, че е във вторник!. Днес е вторник, Уил!
- Вторник е. Днес е вторник. - Ясно.
Не предполагах, че днес е вторник.
Вторник е, Уил...
- Да, знам. Добре. - Шибан вторник е!
Ето затова децата са научили мръсни думи.
- Можеш ли да го направиш? - Мога. Мога.
В момента ядат зеленчуци.
Да, ще бъдат навреме на училище утре.
- Добре, до после. - Чао.
Момичета, можеше да ми кажете, че имате урок по френски днес.
Мамка му!
Ей, това е лоша дума във Франция.
Дами... Всички сме в един отбор.
Мога да използвам малко помощ.
Особено, ако искате да прекарвате повече време с мен, ясно?
Окау.
Събуди се, Събуди се, 6:00 е.
- Луд ли си? - Не съм луд!
Хайде!
Не съм сигурен дали животните могат да ядат пуканки.
Могат...
- Какво е станало? - Заплаха за бомба.
Заплаха за бомба?
Колко време трябва да чакаме?
Училището е отменено.
Не може да е отменено.
Трябва да преподавам днес.
Какво?
Здравей, Уил Хенри е, учителят ти.
Може ли да поговорим замалко?
Добре. Влизай.
Какво правите тук?
Трябва ми някой да гледа момичетата ми.
Искате да гледам децата ви?
Съжалявам. Няма на кой друг да се обадя.
Чарли взе всичките ни приятели, когато се разделихме.
Моля те. Отчаян съм. Имам клас след час.
Да, знам, аз съм в този клас.
Ще извиня отсъствието ти.
Сериозно? Не е за вярване.
Мога да ти платя.
- Гледат ли телевизия? - Обожават телевизия!
Нали момичета? Харесвате телевизия?
- Хайде! - Да, добре...
Много ти благодаря.
Какво е това?
- Просто няколко виолончела. - Няколко виолончела?
Трябва ли сега да свирят на тях?
Не, естествено.
Добре, момичета, това е Кат.
- Какво става? - Това означава "Здравей."
Елате, ще ви внеса виолончелотата.
Добре.
Парченца спомени. Кой иска да сподели пръв?
- Том. - Да.
Здравейте. Аз реших да пиша за това как се научих да мастурбирам.
Бях на 12.
Един ден влязох в офиса на татко,
където той държеше всички мръсни списания.
И. Аз... намерих един лосион и...
Много си нахален, знаеш ли?
Затова, че не ти се обадих? Това е защото
мислих, че се виждаш с някой друг.
Не!
Помислих... Не бях сигурен дали химията...
За какво въобще говориш? Няма нищо общо с нас!
А с какво има общо тогава?
Заради това, че си помолил дъщеря ми да
пропусне часа ти, за да гледа децата ти.
Съжалявам. Бях в отчайваща ситуация сутринта.
И не се сети някой от учениците ти момчета да го направи?
Шегуваш ли се? Момчетата са идиоти!
О, значи идиотите отиват на занятия
докато умното момиче си стои вкъщи и гледа децата ти?
Какво послание изпраща това за Кат?
Или за дъщерите ти, ако има значение?
- Съжалявам, не помислих... - Да, мъжете никога не го правят.
Тя тук ли е?
Излезе, след като сложи момичетата да спят.
Те спят? Само 7 часа е!
Бяха изтощени!
Какво правиш с тях?
Просто исках повече време с тях.
Влез вътре.
Виж, не е моя работа, но...
ми се струва, че ти и бившата ти не
сте... се разбрали много добре за това.
Те са деца!
Не можете да си ги предавате напред-назад, сякаш са кученца!
Да, знам!
- Защо не? Защо не? - Имат нужда от упора.
Стабилност. Получават го в повечето време.
Много е просто.
В такива ситуации, децата искат да знаят къде ще спят през нощта.
Не трябва просто така да променяш това.
- Да, децата ни са толкова прецакани. - Не.
Повярвай ми, направих всички възможни грешки
и ако е някаква утеха... Кат остана непокътната.
Кат е страхотно дете.
Да. Тя наистина ти се възхищава.
Наистина? Защо?
Мисли, че си страхотен учител.
- Без да броим днес може би. - Не, без днес.
Уау, това е... Приятно ми е да го чуя.
Мисля, че тя се разочарова, след като не се получи между нас.
Да.
Трябва да тръгваме.
Какво? Никъде няма да ходите! Децата ти още спят.
Да, не можем да останем тук.
- Разбира се, че може. - Не знам.
Аз знам. Няма да позволя да ги замъкнеш
обратно до Астория посред нощ!
Колко е това - 40 долара с такси?
Щях да хвана метрото.
Хайде. Ще ти донеса одеяла за дивана.
Вероятно мога да ти намеря и някаква пижама.
Не, няма проблем. Мога да спя с дрехите.
Виждам, че четеш нещо?
О, да, аз...
Почувствах се зле заради нашето...
И помислих, че трябва поне да видя за какво ми говореше.
- И какво мислиш? - Че беше прав.
Комиксите са подценена част от Американската литература.
- Сериозно? - Да, нямах представа
какво правят хората в стила.
Има някои наистина сложни емоционално - разтърсващи неща.
- Ставащи там. - Моля?
Удивително! Изненадан съм, че казваш това!
Всъщност, аз... Трябва да ти благодаря.
За какво?
Сега оценявам повече това, което Кат иска да направи с живота си.
Не мога да повярвам, че бях толкова пренебрежителна.
Превръщам се в майка си!
Това е прекрасно!
Не това, че се превръщаш в майка си, а...
- Знаеш какво имам предвид. - Не, да, разбирам...
И така...
Виждаш ли се с онзи, който не беше сигурна дали харесваш?
Не, не, не!
Аз... Прекратих го след вечерята ни.
След вечерята, да.
- О, ето одеялата. - Благодаря.
Държа ги.
Избрах ти най-меките, за да ти е удобно.
Това са наистина хубави одеяла.
Няма проблем.
Възразяваш ли, че стоя толкова близо?
Всъщност ми харесва...
Тук добре ли е?
Това е, това е добре. Харесва ми тук.
- Вероятно не бива да правим това. - Не, ние вероятно...
- Добре, да спрем. - Добре, да спрем.
Не, нека не спираме!
- Ако искаш да спрем кажи. - Спираме.
- Боже, миришеш толкова хубаво... - Да...
Добре, слушай, трябва да сме много тихи. Не искам да събудим децата.
Не твърде тихи, харесва ми да бъде потвърждавано.
Добре, ще ти шепна потвърждавания на ухо.
Почакай.
- Трябва да ти кажа нещо. - Някакъв проблем?
Не, искам просто да кажа...
- Без глупости, ясно? - О, да... Не.
Искам да кажа... Аз съм, голямо момиче и...
няма нужда това да бъде нещо повече отколкото е, но просто...
Не ме заблуждавай.
Разбираш ли, преживях достатъчно.
Да, разбрах.
- И аз съм бил нараняван. - Знам.
Предположих в мига, в който се срещнахме.
Това е първото нещо, което харесах в теб.
Странно. Знаеш ли какво аз първо харесах в теб?
- Какво? - Циците ти.
Много хубаво. Моля, докосни ги.
- Тате? - О, не, не...
- Иди да я вземеш. - Тате, там ли си?
Не, не, не, не.
- Добре. Веднага се връщам. - Добре.
Аз ще съм тук.
Здравей.
Къде беше?
Тъкмо взимах одеяла от майката на Кат.
Тя ни покани да преспим тук тази нощ.
Не е ли забавно?
Къде са одеялата?
Да вървим. Да те сложим обратно в леглото.
- Къде отиваш? - Просто се разтягам.
Това е много неуместно.
Здравей... Кат.
Добро утро.
Къде беше цяла нощ?
Моля? Не е твоя работа!
Майка ти станала ли е?
Всъщност, току-що тръгна за работа
но ми каза, да ти кажа сбогом.
- Така ли? - Да.
Как го каза?
"Кажи му, че му казвам чао."
Знаеш ли къде са децата ми?
Да. В кухнята. Закусват.
Добре.
Съжалявам за вчера.
Няма проблем.
Всъщност, харесвам децата ви. Много са забавни.
Да. Благодаря.
Искам да ти се реванширам.
Как ти звучат 20 долара?
Звучи сякаш не знаеш колко се плаща на детегледачка.
Колко, колко искаш?
350 долара.
- 350? - Да!
Ще ми дадеш ли месец?
Знаете ли, вие...
Можете ли да прочетете това, моля?
- Ако имате време? - Какво е това?
Нещо като история, върху която работя... от както се помня.
Всъщност не знам... доста е скучна,
Не е завършена, така, че...
- Не, с удоволствие ще я прочета. - Не, ще я взема.
С удоволствие ще я прочета!
- Наистина? - Удоволствието е мое.
Благодаря.
Сега излезте от стаята ми.
Разбира се, да.
И вземете чаршафите и ги изгорете!
Тате, защо спахме у Кат снощи?
Защото заспахте и не исках да ви будя.
- Харесваш ли я? - Кой, Кат? Разбира се.
- Харесвам всичките си ученици. - Ще се ожениш ли за нея?
Не! Тя е само на 19!
Няма да се оженя за нея.
Приятен ден, момичета.
Ей, какво има? Какво направих?
Не искаме да се жениш за Кат.
Няма да се оженя за Кат.
- Мама ми липсва! - О, Боже.
Елате тук.
Всичко е наред.
- Здравей! - Днес ли беше?
Не, на проба съм.
Какво правиш тук?
- Може ли да говорим? - Да.
- Ще седнеш ли? - Не мога да седна в това.
Добре, ами... Изглеждаш страхотно.
Не знам, аз... ще се показвам толкова много на тази сватба.
Мисля, че трябва да нося нещо, което открива краката ми повече
за да не се насочва вниманието към корема.
- Искаш да говориш с мен за нещо? - Да, аз...
Мисля, че децата са много объркани.
Защо? Какво им правиш?
Нищо не им правя.
Не бяха объркани, когато ти ги оставих.
- Не мисля, че това е вярно. - Какво имаш предвид?
Мисля, че момичетата се напрягат покрай
всички промени, случващи се в момента.
- Кои промени? - Сещаш се, като...
Промени.
- Виждаш ли се с някого? - Моля?
Божичко, виждаш се с някого!
Ами... не бих, казал, че се виждаме...
Невероятно! Не мога да повярвам, че избра
точно седмицата, в която ти доведох децата,
за да започнеш да се виждаш с някого?
Мислех, че искаш да срещам с някой...
На колко е? Надявам се, че не е ученичка!
Не е ученичка. Майката на една ученичка.
Къде бяха момичетата, докато беше с нея?
Спяха в леглото на дъщеря й ученичката...
Аха, ясно... Не се учудвам, че са объркани.
Ами това... Да, звучи зле, но не е така...
Няма проблем. Радвам се, че се срещате...
- Мисля, че е супер. - Не се виждам...
Не става въпрос за мен или за теб. Просто искам децата да са щастливи.
Мислех, че щастието не е устойчиво състояние.
Напълно права си - не е. Но не мисля, че трябва да живеят в този хаос.
Няма нищо хаотично в света, който осигурявам за момичетата ми.
Заряза баща им 5 - тия им рожден ден.
Сега се жениш за мъжа, който ни раздели.
Бавачката им ги напусна.
- Каза ли си им? - Добре.
Не си им казала, нали? Не си им казала още?
Престани!
Оставяш ми ги, след като ти е хрумнало!
Мисля, че животът им е доста хаотичен!
- Ето! - Какво е това?
Графикът им Френски, Виолончело, степ. Музейни понеделници, готварски срещи с
момичетата на Шелдън всеки четвъртък следобед.
Устни разкази за лятната ваканция.
След това закуска и вечеря всеки ден.
Упражняване на чело всеки ден. Чета им час докато заспят Всеки ден.
Не ми казвай, че животът им е хаотичен!
Радвам се, че ги храниш правилно. Не казвам, че си лоша майка.
Аз съм страхотна шибана майка. Животът им никога не е бил хаотичен с мен.
Моят живот е хаотичен, защото бях
нещастна години наред и не направих нищо.
Защото първо се грижех за теб, а след това се грижех за тях...
И никой никога не се грижеше за мен!
Съжалявам, не знаех, че искаш да ходиш на уроци по усъвършенстване.
- Майната ти! - Чарли...
Можех да бъда много повече, от това, което съм!
Какво означава това? Не разбирам.
Разбира се, че не разбираш. Разбира се, Божичко!
Не мога да повярвам, че се срещаш с майката на твоя ученичка!
Не се срещаме.
Харесваш ли я?
Казах ти, едва я познавам.
Мисля, че я харесваш.
На кого пишеш, тате?
- На никого. - На Кат ли?
Не, не е Кат.
Хмммм.
Много хубав офис.
Да, предположих, че ще го харесаш.
Харесвам го.
Наистина. Не го използвам като евфемизъм, наистина харесвам офиса ти.
Повярвах ти. Не го приех негативно.
- Може ли да те питам нещо? - Всичко.
Какво се случи с теб и твоята...
Моето бебе - мамче?
Моля те никога не казвай "бебе - мамче" отново.
Моето бебе - мамче...
- Недей! Звучиш... - Тя е моето бебе - мамче.
Това са три пъти...
Не знам.
Не знаеш?
Винаги сме били много различни.
Отначало беше много забавно и после
постепенно все по-малко и по-малко...
Различни как?
Много неща тя беше общителна, аз - тих.
Тя имаше пари, а аз - не.
Това е голямо... Не беше това.
Чарли винаги е била щедра, с това, което има.
Всъщност се отказа от всичко, за да мога
аз да се съсредоточа върху комиксите си.
Беше много уверена в мен.
Вероятно много повече, от мен самия тогава.
Тогава какво се обърка?
Предполагам, че тя просто спря да говори.
И се наслаждаваше много на тишината.
Какво стана с теб и бившия ти?
Не е чак толкова интересно...
Той просто беше един шибан задник.
Кой може да ми каже какво е това?
Лула.
Никой тук ли не е ходил в час по история на изкуството?
- Добре, някой говори ли френски? - Френска лула ли е?
Това е "Измамата на картините" от Магрит.
Написаното означава, "Това не е лула" на френски.
Правилно.
Това е объркващо.
Истината е, че това не е лула.
Тогава какво е? Това е само снимка на лула.
Всъщност е прожекция на снимка на лула.
Добре, почакай за сега това не ни е нужно.
Просто го използвам, за да стигна до връзката между думи и изображения.
Понякога графичният разказвач ще използва
думи, просто да опише какво виждаме.
Друг път ще ги използва, за да каже обратното на това, което виждаме.
Щастлив човек ли е това?
Ако е щастлив, защо изглежда толкова нещастен?
Може би нещастието е неумолимо свързано с щастието.
Това ли се опитва да ни каже писателят?
Кой по дяволите знае? Знам само, че ме интересува и съм въвлечен.
Това Вие ли сте? Прилича на Вас.
Да се върнем на това.
Много съм объркан.
Тепърва започваме да изследваме възможностите за това.
Какво?
Здравей.
Ела веднага.
- Добре, успокой се. - Спешно е.
- Успокой се. - Имам нужда от помощта ти.
След малко идвам.
Успокой се.
Чарли?
Ти си тук.
Какъв е проблемът?
Момичетата се заключиха в банята.
Какво? Защо?
- Колет каза, че иска да живее с теб. - Само Колет? Ами Клио? Тя иска ли?
Какво си им казала?
Не искам момичетата да ме напуснат.
Поставих целия си живот пред това, което са.
Дори не знам коя съм без тях
и усъвършенстването е наистина трудно.
Може би трябва да останат с теб. Аз съм объркана.
Всичко е наред.
Момичетата няма да напуснат никой от нас.
Вината е твоя.
И как по-точно е моя?
Правиш им хвърчила, водиш ги на къмпинг,
показваш повече инициатива сега, от колкото
някога си показвал във връзката ни.
Не знам, предполагам, че просто свикнах ти да водиш.
Никога не съм искала да бъда водач.
Съжалявам.
Съжаляваш?
Божичко, Чарли какво искаш от мен?
Направихме грешки.
Ти се омъжваш.
Той... има съмнения.
Кой, Гари? Защо?
Споменах гаджето ти.
Не ми е гадже...
Какво общо има тя с това?
Гари мисли, че ревнувам.
От Диан? Това е нелепо.
Той мисли, че имам неразрешени проблеми.
Всички имат неразрешени проблеми.
Той мисли, че имам неразрешени проблеми с теб.
И ти какво му каза?
Може би си прав. Може би щастието не е устойчиво състояние.
Може би не знаех какво имам, когато го имах. Не знам.
Много съм объркана.
Всичко е наред.
Всичко ще бъде наред.
От къде знаеш?
Не знам, но понякога помага да го кажеш.
Мисля, че ми липсваш.
О, Чарли.
Понякога мислиш ли си за мен?
През цялото време.
Тате?
Какво правиш тук?
Кой иска сладолед?
Аз.
Може ли с малко пръчици?
Каквото пожелаете.
Трябва да говорим.
Да.
О, мамка му.
Какво прави той тук?
Да поговорим после?
- Да, добре. Предполагам. - Добре.
Помислих, че искаш сладолед?
Искам сладолед.
Кой е?
Уил.
Трябва да сме тихи. Кат заспа на дивана.
Къде беше. Цял ден се опитвам да се свържа с теб.
Да, да, знам.
Нещо с телефона ти?
Трябва да поговорим.
Мамка му.
Да.
Какво е?
Целунах Чарли.
Съжалявам. Ти каза без глупости...
Да, знам. Имах предвид "Не ме чукай, ако още имаш чувства към бившата си."
Но оценявам откровеността ти.
Не съм планирал нищо от това да се случи.
Имаш ли чувства към нея?
Не знам, преминала си през това преди.
Изчезват ли някога?
Сериозно ли ме питаш това?
Съжалявам.
- Объркан съм. - Да, виждам.
Не искам да те нараня.
Знам. Ти си добро момче.
- Не казвай това. - Какво искаш да кажа?
Не знам, не трябва ли да се ядосаш, да ме удариш или нещо такова.
Ти ми каза да го направя.
Но аз казах, "Или нещо такова."
Не чух тази част.
Искаш ли лед?
Не.
Ще го оставя да ме боли.
Изчезват, знаеш ли?
Кога?
Успех, Уил.
Беше хубаво.
Диан.
Наистина те харесвам.
Нямаше възможност дори да ме опознаеш.
Вие сте!
Ще поговоря с татко, момичета.
Благодаря.
Казах на Диан.
Майката на ученичката. За нашата целувка.
Сериозно?
Мислех, че дори не се срещате.
Определено не. Не и сега.
Съжалявам.
Да... Все тая... Как си? Добре.
Говори ли с Гари?
Всъщност да.
Как мина?
Добре. Мисля, че ще успеем да преодолеем повечето му съмнения.
Каза ли му за целувката?
Не.
- Моля? - Защо да му казвам?
Защо не, защо не каза?
Беше просто целувка, Уил.
Беше повече от целувка.
Може би, все още ще се омъжа за Гари.
Не мога да повярвам!
Току-що прекратих първата зряла връзка,
от година насам заради тази целувка.
Никой не ти е казвал да го правиш.
Ще се отдадеш на този мъж до края на живота си, вероятно.
Не мислиш ли, че трябва да си честна с него?
Виж, съжалявам, че си объркан заради целувката ни.
Не съм объркан...
Объркан си.
Добре, права си, объркан съм!
Знаех си!
Ще родя детето му, Уил.
Ами нашите деца?
Вече не са бебета.
Трябва да кажеш на Гари за целувката. Той заслужава да знае.
От кога ти пука за Гари?
Не ми пука. Пука ми за теб.
Тогава не го прави на въпрос.
Невероятно.
- Къде отиваш? - Какво ти пука?
Не отиваш да му кажеш, нали?
О, да ние сме най-добри приятели. Ще преспя у тях.
Здравей, Кат.
Какво правиш тук?
Дойдох да те посетя.
От къде знаеше къде съм?
Обадих се на майка ти.
Сериозно? Изненадана съм, че е отговорила.
Да, не, не ми отговори. Затвори ми и ми писа.
Аз й писах обратно и тя ми писа къде си.
Знам как работят СМС-ите.
Съжалявам.
Да, не, няма проблем, нещата не стават.
Случва се постоянно. Вече го знаех.
Помислих, че поне ще бъдете по-мил с нея.
Поне.
Прочетох книгата ти.
Страхотна е. За майка ти ли е?
Помислих, че това не е лула, помните ли?
Да, права си, не е лула.
Страхотна история...
- Мислите ли? - Да, наистина го мисля.
Благодаря.
- Показвала ли си я на майка си? - Не, тя няма да я разбере.
Мисля, че трябва да й се довериш.
Ще си помисли, че съм споменала всичките й ужасни решения в живота.
Ако трябва да съм честен, героят й е малко объркан.
Но е много истинско и тя е описана много мило.
Мисля, че ще се гордее, ако види книгата.
Картините са красиви.
Защо се оказахте такъв задник?
Не исках да нараня никого.
Да, и какво ще се съберете ли с бившата си?
Не знам какво става.
Искате ли да знаете, кое беше най-доброто,
когато родителите ми се разделиха?
- Да, кажи ми, моля те! - Те се разделиха.
Красива история.
Благодаря, това е моят живот, така, че...
Какво е това?
Гигантска вълшебна книга, която те отвежда
към леко депресиращ, но вероятно забавен свят.
Искате да я прочета?
Да.
Мамка му, това оригинални рисунки ли са?
Кажи ми като я прочетеш.
Да, добре.
До скоро.
Имам някои бележки.
Какво имаш предвид с "бележки"?
Трябва ви край.
Ей, от къде знаеш къде живея?
Какво, пич! Стига, аз съм на 19. Знам всичко за всичко.
Ще ме пуснеш ли вътре или какво?
Какво ще направи момчето?
Кое момче?
Това.
Не знам... Какво мислиш, че трябва да направи?
Да продължи с живота си?
Мисля, че се опитва.
- Дали? Защото изглежда заклещен. - Заклещен в какво?
Обяд е, а Вие сте още с пижама!
Това са панталони за голф.
- Много са грозни. - Работя.
- Може ли да видя? - Не е съвсем...
Сега, това са неща, които нарисувах от яд.
Трябва да я оставиш.
Кого да оставя?
Човекът, който продължаваш да рисуваш.
Не знам за какво говорим сега.
Знаеш.
- Значи не хареса книгата? - Не, обожавам я.
Но особено харесвам този герой - много!
Да. Благодаря.
И аз харесвам този герой.
Знаете ли, показах й го.
Защо?
Живея с нея. Това е голяма книга. Тя има няколко бележки. Много са добри.
Може би трябва да й се обадите и да говорите.
- Няма да й се обадя. - Защо не?
- Тя ми каза, да не й се обаждам вече. - Обадете й се въпреки това.
- Но тя имаше само едно правило... - Не й се обаждайте.
На кой му пука. Просто й звъннете.
Просто направете нещо...
Иначе какъв е смисълът на всичко това?
Това място е ужасно.
Моля, не докосвайте цветята, сър.
О не, не, аз не ги... Аз просто...
Цветята са за гледане, не за пипане.
Това е частно събитие Да, поканен съм.
- Булката или младоженеца? - Нито едно от двете.
От коя страна сте - на булката или на младоженеца?
- Тате! - Аз съм с тях.
- Здравей. - Какво правиш тук?
Мама не мислеше, че ще дойдеш.
Знаете ли къде е мама? Искам да говоря с нея.
Всичко наред ли е?
Ще трябва ли все още да свирим на чело?
Задръжте си мисълта.
- Здравей! Това си ти! - Здравей, Гари.
Не мислех, че ще дойдеш.
Трябва да ти кажа нещо.
О, майко, Да?
Аз...
Ще те фрасна.
Не аз... разбирам...
Мисля, че трябва.
Не ми пука какво мислиш.
- Спри да кимаш. - Да, съжалявам.
Оп, отново го направих...
Какво трябва да правя?
Можеш да отвърнеш, или да си затвориш очите.
Аз... Аз мисля... Избирам да си затворя очите.
Моля те, не ме удряй по лицето.
- Ще те фрасна, където поискам! - Това е справедливо.
Престани да се съгласяваш с мен.
Съжалявам. Прав си.
Когато си...
Исусе!
- Добре ли си, Гари? - Не, това е ухото ми, човече!
Знам, ами ти каза не по лицето...
По дяволите! Ухото е лицето.
Не мисля за ухото като част от лицето.
Ухото е част от лицето!
Не мисля за него като част на лицето.
Ами това определено не е вярно. Ухото е част от лицето.
Мисля, че лицето е този овал тук. Затова преподавам часове по рисуване.
Добре, аз не мисля така.
Това не е начинът, по който са ме учили, но.
Трябва ли да се съгласим или не?
Разбира се. Съгласен съм да не се съгласявам.
- Това беше добро удряне, човече. - Благодаря.
Ако това е някаква утеха ръката ме боли от ушите ти.
Ами...
Знаеш ли къде е тя?
Никой не може да я намери...
Не отговаря на телефона си...
Сериозно?
- Защо да се шегувам за това? - Не знам, не те познавам.
- Не познавам чувството ти за хумор. - Не се шегувам.
Аз я обичам, знаеш ли?
Да.
Сега знам.
- Ти дойде. - Дойдох.
Панталонът ти е къс.
Да, току-що го взех.
Изглеждаш добре.
Има хора, които те търсят.
И само ти знаеш къде да ме намериш.
От части помогна това, че ми писа СМС, че си тук.
Какво правиш?
Страхувам се, че правя още една грешка.
Не мисля, че това, което ние направихме е грешка.
Не проработи.
Проработи... и после спря.
Какво означава това?
Означава... че не можем да предвидим какво ще се случи.
Или как ще се променим.
Обичам те.
И аз те обичам.
Но ако почакаш още малко, ще пропуснеш сватбата си.
Приятели ли сме?
Повече от това.
Какви сме?
Родители.
- Добре, ти първа. - Не.